Split & Resync: Xenzai[NEF] + Retting og Stavekontroll
Det er slik det må føles å føde et barn.
Vent hvor skal du? Han vil ikke møte deg.
Selvfølgelig vil han det. Jeg er praktisk talt hans far.
Hva var det på slutten?
Det kalles Dragens åndedrag.
Kan du lære meg det?
Jeg er sikker på at det må være spennende å møte figurene dine -
- men formålet ved, at vi kom her, var å finne en måte -
- å få han tilbake i boken.
Din far har nettopp gitt meg en idé til en figur.
En tyv som stjeler ting -
- som en ravn stjeler blinkende, lysende ting fra vinduer.
Jeg prøver ikke å stjele dem.
Du tok dem. Du vil holde dem fra meg.
Det, min venn, er tyveri.
Jeg vil bare ha min kone tilbake.
Støvfinger.
- Herlig å møte deg. - Nei, nei.
Arrene er perfekte, like så heslige som jeg forestilte meg.
- Jeg sa jo, at han er redd. - Nei, ikke for meg, håper jeg.
Han er redd for, hva som skjer på slutten av boken.
Hva mener du? Fordi han dør?
Åh, nei.
- Jeg forstår, unnskyld. - Dør han på slutten?
Jeg måtte gjøre den spennende, ikke alle kan slutte lykkelig.
Det gjør jo heller ikke livet.
Hvordan skjer det?
Du blir drept av en av Steinbukks menn, da du vil redde Gwin.
Det er en meget rørende scene. Jeg gråt, da jeg skrev den.
Jeg er likeglad med hva du skrev.
Du kontrollerer ikke min skjebne. Ellers ville jeg ikke vært her.
Jeg er ikke bare en figur, i din bok -
- og du -
Du er ikke min gud.
Hør her, gamle mann -
- har du et eksemplar av boken eller ikke?
Fordi jeg så gjerne vil hjem nå.
Problemet er at den har vært utgått i årtier.
Pluss, det første opplaget var ganske lite.
Så var det brann i lageret -
- og forlaget gikk konkurs.
Det kommer til å ta lang tid.
Slutt, det er ikke riktig tid til å være dum.
- Slutt. - Du er så sur som geiteurin.
Takk, jeg vil ikke vite hvor du har det fra.
Se dere omkring, hagen er paradis.
Ingen slavepisker. Ingen sandstormer.
- Ingen lopper. Ingen fred og ro.
Nei, det er heller ikke den.
Jeg beholdt selv et par kopier -
- men jeg lånte dem ut til en bokutstilling i Genoa, et par år tilbake -
- hvor de ble stjålet.
Jeg formoder at det var Steinbukk, som stod bak tyveriet.
På daværende tidspunkt trodde jeg det bare et uhell.
- Her har vi den jo. - Hva er det?
Det originale manuskriptet. Skrevet på skrivemaskinen.
Etter alle disse ord, husker jeg stadig figurene.
Vann- nymfene i Sti- løse Skogen.
I Umbras slott -
- den sorte prins.
Motley folket
Selvfølgelig også deg, Støvfinger.
Så vel også som skurkene, -
- Slangehode, Steinbukk og Ildskaperne.
Og den verste av dem alle: Skyggen.
Det er en praktfull bok, må jeg si.
Jeg ville gi alt, for komme inn i den selv.
Still deg i kø, gamle mann.
Jeg har side 209 til 447 hva har du?
Jeg har resten.
Ok, jeg skal bruke den.
Du kan lese meg tilbake, ikke sant?
Jeg skal prøve, men først etter at jeg har lest min kone ut av den.
Det er kun sånn jeg vil gjøre det.
- Vi har et problem. - Hva snakker du om?
Du kan ikke lese henne ut.
Hvorfor?
Fordi hun ikke er i boken.
- Hva er det, du ikke forteller meg? - Jeg har sett henne.
Hun er faktisk ikke i boken mer.
- Hun... - Hvor?
Hun er i Steinbukks landsby. Darius leste henne ut.
Hun er i live?
Vi har nettopp vært der og du fortalte meg det ikke!
- Vi skal bruke boken. - Vi skal ikke bruke boken.
Jeg skal bruke boken.
Min mor var der og du fortalte oss ingenting?
Hør... Ikke se sånn på meg.
Hadde din far kjent sannheten, hadde han ikke hjulpet meg.
Jeg skal bruke boken.
- Egoistiske, avskyelige, svake figur! - Gi han skylden, han oppfant meg.
- Jeg er uenig. - Fortell meg hvor jeg finner henne!
Ikke før du lover, at du leser meg tilbake i boken.
- Fortell meg hvor min kone er. - Jeg savner også min familie.
Ok.
Lov det.
Jeg lover det.
Jeg vil også hjelpe til med å redde mor.
- Ta meg med. - Det vet du, jeg ikke kan.
Men jeg kan hjelpe.
Du kan hjelpe til ved å bli her å være i sikkerhet.
Du vet ikke hva jeg kan gjøre.
Det gjør jeg heller ikke.
Maggie, la nå...
Du må bli her.
- Mange takk, ta deg av Maggie. - Ja.
- Farid også. - Hva?
- Ta deg av Farid også. - Selvfølgelig.
Hvorfor får ikke jeg bli med? Det er min bil.
Skatter.
Bare få henne tilbake.
Det gjør jeg.
Henvist til å være barnevakt, nydelig.
- Skynd deg, vi mister toget. - Hvor lang tid vil det ta og dra dit?
Ikke lang tid, kom igjen.
- Kan jeg sitte ved siden av deg, mor? - Jeg også.
Jeg sitter i midten.
"Det skjedde bare", sa Dorothy
Jeg kunne ikke noe for det
Du har ingen rett til
Hvis jeg skal bruke mine magiske evner på å sende deg hjem -
- må du gjøre noe for meg først
Hjelp meg og jeg vil hjelpe deg
"Hva skal jeg gjøre?", sa piken
Drep Heksen fra Vesten
Fra langt nordpå, hørte de en jamring i vinden -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se hvordan det lange gresset buet -
- før den kommende stormen.
Det var Toto som fikk Dorothy til å gråte.
Han var en lille sorte hunden med langt silkehår -
- og sorte små øyne som blinket lykkelig -
- på hver sin side av hans lille nydelige snute.
Toto? Toto, vær ikke redd.
Du er ikke i Kansas mer.
Toto...
Toto, kom ut derfra.
Du får meg i problemer.
Det er meg, åpen døren.
Et øyeblikk.
Ikke en eneste lyd, jeg mener det.
Unnskyld, jeg hadde ikke noe valg.
Men se, det er Punktum.
Unnskyld, men alle håndlangerne blir blandet sammen, selv for meg.
Hei prinsesse, hvor er din far?
Jeg har fortalt at han har dratt tilbake, men de vil ikke tro meg.
- Har du fortalt dem det? - Han holdt en kniv mot strupen min.
Er han ikke grusom? De tror ikke på, at jeg er forfatteren.
Fortell oss hvor Sølvtungen er, før jeg dreper dere begge.
Toto, nei.
Toto?
Åh, gud.
Hun har arvet sin fars gave.
Enda en Sølvtunge.
Det blir gamle Steinbukk glad for.
Ta dem begge med.
Så hvis Darius leste henne ut av boken...
Nei, hun har det fint.
- For det meste... - For det meste?
Hun har ingen stemme.
- Hva? - Han leste henne ut siste vår -
- og hun har ingen stemme.
Foruten det, har hun det fint.
- Kjør inn til siden? - Hvorfor?
- Bare kjør inn til siden. - Det gir mening, at du snakker "vrøvl".
Jeg sa du skulle bli hos den gamle mannen.
Men han er ond.
Ikke så ond som Steinbukk.
Han skremmer meg ikke. Jeg ble oppdratt av mordere og tyver.
Han burde skremme deg.
- Du burde gå tilbake. - Jeg vil følge deg.
Hopp inn.
Etter dette lærer du meg Dragens Åndedrag.
Hopp nå inn i bilen.
God dag, Mr. Fenoglio?
De patruljerer bare rundt i sirkler.
Vi burde rykke inn nå.
Når vi kommer til tjenestepikenes område -
- er Resas værelse tredje dør på høyre hånd, fra baksiden.
Jeg går inn fra baksiden. Dere dekker meg.
Ok, dette er vår vei inn.
Dette blir farlig så dere må følge med.
Vi må bevege oss raskt.
Etter deg.
Skal vi ha en pause?
Nei, det er ok. La oss fortsette.
- Barn. - Nei, jeg har det fint.
- Hva var det? - Hvor?
Der!
- Over der! - Skyt han!
- Takk.
- De er der, bak torget. - Åh nei.
Kom igjen, raskt.
- Raskt! Videre! - Skyt ham på plassen!
La han ikke slippe unna.
Se. Se her. Se på Dragens Åndedrag.
Jeg tror jeg har det. Her, merk hånden min.
Der er gått for lang tid. Jeg ser om han er ok.
- Kom igjen. - Vi finner han.
Han er ikke langt vekke.
- Godt gjort. Takk. - En fornøyelse.
Se hvem som er tilbake. Dette er hyggelig.
Akkurat i tide for din henrettelse.
Ok.
Steinbukks Slott er liksom et 5- stjernes hotell.
Ikke for deg, naturligvis. Du blir låst ned i krypten.
Mens noen av våre gjester får et rom med utsikt.
Resa.
Unnskyld.
Hør, din mann er her.
Han er kommet for å redde deg.
Denne veien! Denne veien!
Der!
Kom igjen!
Hva skjer?
De dreper Støvfinger.
- Her. - De dreper han, det er min skyld.
Nei det er det ikke. Fortell meg hva som skjedde.
Ved alle bokstaver i alfabetet.
Det ser akkurat ut som i boken min.
Det er liksom å gå inn i min egen fantasi.
Gud vite hva Steinbukk får deg til å lese.
Jeg håper det er noe bra.
Jeg er spendt. Er du?
"Hvilken flåte, Jim? Vår gamle flåte.
Sier du at vår gamle flåte ikke ble smadret til pinneved?"
Jeg er overbevist.
Selv om jeg ikke vet hva den stakkars gutten vil gjøre uten sin flåte.
- Nei. - Jeg er trøtt av å gjøre dumme triks for deg.
Fortell meg hvor min far er..
Jeg aner ikke.
Faktisk, er jeg likeglad, fordi du leser like så godt som han.
Hva glor du på?
Du er akkurat sånn som jeg skrev karakteren din.
En kujonaktig slyngel.
Hvordan våger du?
Du kommer til å betale for din bedritne historie!
Kun kongen kan trekke det ut.
Husker du?
Du skal aldri le av meg.
Få den vekk fra meg. Den skal henrettes sammen med de andre.
Hunden? Vil du ha hunden henrettet?
Hva angår deg så må vi se hvor forelsket du er i dine skapninger -
- når Skyggen river skinnet av ryggen din.
Du kan ikke få det ut av boken. Jeg så du brente den siste kopien.
Feil.
Jeg gjemte en kopi av boken for meg selv.
Er jeg ikke full av overraskelser?
Nei, jeg kunne jo ikke brenne dem alle, kunne jeg?
Ikke med min gamle venn fanget i den.
Du kommer til å elske han.
Og med elske, mener jeg å krype sammen i frykt for.
Ser du, jeg elsker denne verdenen -
- og jeg har tenkt å skrive mitt navn på hver en side.
Du -
- og Skyggen skal hjelpe meg med å gjøre det.
Jeg vil ikke lese noe for deg.
Virkelig?
La meg vise deg hva som skjer med dem som ikke adlyder meg.
Hun har været meget uskikkelig, henne her.
Irriterende til det ekstreme.
Prøver alltid å stikke av.
Så jeg setter en stopper for det.
- Maggie. - Mor.
Det er deg.
Mor er her. Vi slipper ut. Vi flykter. Vi flykter alle.
Altså -
- for en rørende fremvisning av empati.
"Mor."
Se på meg.
Ja, jeg kan se likheten.
Tror du stadig at jeg ikke kan få deg til å lese for meg?
Nei! Mor! Mor!
Vær så snill! Vær så snill!
Maggie!
Er det for sent å gjøre noen endringer?
Endringer?
Kanskje du kunne tilføre et par linjer, hvis du skjønner hva jeg mener?
Jeg behøver ikke være en skjønnhet eller noe.
Jeg vet ikke om du har lagt merke til nesen min.
Din nese. Ja.
Tror du, du kunne gjøre det? Skrive tingene om, endre det en smule.
Jeg vet ikke. Det er en flott idé.
Flytt deg.
- Hva er det du gjør? Fjern deg. - Du kan ikke gå ned dit.
- De har min datter. - De dreper henne hvis du gjør noe.
- Hun skulle aldri ha vært alene. - Vi må holde oss skjulte.
Der er ingenting å være redd for. Det er bare støvete gamle kister.
Hvis det er noen slemme ånder her nede er det ikke oss de er sure på.
Prinsessen skal hvile stemmen sin til i kveld.
Jeg har sett min mor. Hun er fange her.
Det vet jeg.
Har du sett min far?
Ja, han har det fint.
Steinbukk har en kopi til av boken.
Han vil ha meg til å lese Skyggen ut av den.
Jeg har Mos gave.
Jeg kan gjøre det.
Så kunne du jo lese meg tilbake.
"En måneklar natt -
- dreide Skyggen om på sin foraktelige..."
Få han til å drepe Steinbukk.
Få Skyggen til å gjøre det.
Mat til den lille prinsessen.
Steinbukk synes du skal ha styrke til i kveld.
Du burde bli her. Vi forteller spøkelseshistorier.
Ok. Du liker ikke vel ikke spøkelseshistorier?
Jeg skal gi dere spøkelses historier!
Få den vekk fra meg!
Pungen min!
Du har ikke lykkeamuletten din.
Gi meg den tilbake!
Hvorfor kommer du ikke og henter den?
Hva er det du gjør?
Noen må få oss ut, og jeg tror ikke det blir forfatteren.
Kan du gi meg den tilbake.
Kan du passe på deg selv.
Kanskje jeg ikke har bruk for hellet mitt.
Tid for å avslutte det vi har startet.
Ved den døde manns knokler i denne kiste, forbanner jeg deg.
La vær å si det. Ta det tilbake!
Må hans ånd hjemsøke deg dag og natt.
Ta det tilbake!
- Åpne denne porten. - Skynd dere. Raskt.
- Åpne porten. - Kom igjen.
Slipp meg ut.
- Hvilken en? - Hjelp! Fangene flykter!
Ilden! Bru ilden din!
Kom nå, Skynd deg.
Hjelp! Fangene flykter!
Fangene flykter!
Kom igjen!
Kom igjen.
Fangene flykter! Hjelp!
Hjelp! Raskt!
Beklager, Jeg kan ikke.
- Jeg kan ikke jeg beklager. - Bli her!
Ikke gå.
Du behøver ikke være selvisk bare fordi jeg skrev deg slik!
Du er mer enn det! Det sa du selv!
Bli og hjelp oss!
Hjelp!
Fangene flykter! Hjelp!
Sjekk alle gårdsplassene!
Slipp meg ut!
Ikke gå! Kom tilbake!
Åh, gud
Det er høyst sannsynlig den dummeste ting du har gjort i ditt liv, Elinor.
Det er en samling av morderiske slyngler der oppe.
Tror du, du bare kan vase inn og fortelle dem hva de skal gjøre?
Det er stor sannsynlighet for at de lytter til deg, ikke sant?
Dumme gamle bokorm, med hodet opp skyene.
- Takk. - Du er i live.
Ok. Ok, det er nok.
Fant du dem? Resa, Maggie, hvordan har de det?
- De har det fint. - Flott.
Inntil videre
- Men Steinbukk har en kopi av boken. - Han hva?
Han gjemte en i hemmelighet.
Det var hele tiden planen hans, å få Skyggen lest ut av boken.
Jeg kan ikke lese Skyggen ut. Det ville drepe oss alle.
Han behøver ikke deg mer.
Han fant en annen.
Maggie.
Har du skriveblokade?
Kanskje jeg kan hjelpe.
Det er sant. Du vil bli forfatter, ikke sant?
- Du får det til å høres ut som om det en dårlig ide. - Nei, bare litt ensomt.
Verden du finner på ved siden -
- virker mer vennlig og levende enn den verden du lever i.
Og du ønsker du kunne være der i stedet for.
Du er en smart pike, Maggie.
Jeg kunne ikke håpt på en skjønnere ung dame å være innelåst i en krypt med -
- mens jeg avventer min henrettelse
Jeg har ikke riktig hva jeg trenger enda, -
- men det er veldig nært.
Kom igjen, mat oss.
Wow, de er tidlig på an. Hvorfor? Det er høyst upassende.
Det er her et sted. Ordene må være perfekte, ellers virker det ikke.
De skal være skrevet av forfatteren. Det skal lyde som Blekkhjerte.
Her er det.
Her er hva?
Noe hun kan huske meg ved, når jeg er vekke.
Jeg gir ikke mye for dine grove skriblerier, gamle mann.
Altså, du er en av mine grove skriblerier Maggie, -
- så jeg ville være forsiktig hva jeg ødela hvis jeg var deg.
- Hvor tar du henne? - Der hun kan ta sin festkjole på.
Åh, bare rolig, du er også invitert til festen.
Vi vil ikke spise uten deg. Faktisk så er du hovedretten.
Skyggen vil bli foret med deg og av kjøkkenpiken senere i kveld -
- så vær helt sikker på at det kommer noen og henter deg.
Du ønsket å være alene, ikke sant? Tja, her er du.
Alene i villniset.
Myggstikk, blemmer og...
Åh, Gud.
Og har du en plan? Nei, ingen planer.
Bare lei en motorsykkel og finn et kart.
Hmm vi finner ut av det når vi er der.
- Dette er planen. - Flott.
Du bruker ilden din og skaper forvirring.
Jeg kan sette fyr på slottet.
Jeg kan også hjelpe.
La vær å stå i veien.
Når Steinbukks menn forsøker å slukke ilden -
går jeg inn for å redde Maggie and Resa - Men vi er i undertall.
- Og de har diss... - Pistoler.
Derfor forkler vi oss med sorte jakker. Kom igjen.
Så kom da.
Dette er virkelig en nydelig liten landsby.
Men det hadde vært bedre å hatt en større en.
Utvidet.
Utvidet mitt kongerikes grenser.
Det er derfor jeg trenger Skyggen.
Og at ingen flere flykter!
Hvis du ikke stopper med å skjelve, stikker jeg deg med en nål!
Hadde du virkelig forventet at jeg ville lese en hel hær ut av boken.
- Har du en bedre ide? - Nei.
Tenkte jeg nok.
Se så å få fart på deg.
Gå nå.
Ja.
Kom igjen! Kom igjen!
Gå på.
Fremover.
Ikke prøv deg på noe lurt. Ellers vil du ikke se din mor igjen.
Vil du være så vennlig.
Tiden er kommet til å bli gjenforent med vår gamle venn!
Bind dem!
God kveld.
Vi du komme deg vekk herfra?
Da blir du nødt til å hjelpe meg.
Blekkhjerte! Blekkhjerte! Blekkhjerte!
Les det!
Les ordene!
Blekkhjerte!
Si ordene!
Du er veldig god til det.
Det betyr ikke at vi er venner eller noe.
Les det! Les det!
Blekkhjerte!
Les det!
Jeg har det. Her.
"Steinbukk førte en hær av brutale menn -
- som brakte frykt i hjerte og sinn på alle dem, de kom i kontakt med.
- Hver gang de kom forbi - - Resa.
- Lukket folk dørene og gjemte seg med sine barn.
Men av alle de skurker som lurer i Sti- løse Skogen -
- var den mest fryktede og slemme kjent som: Skyggen"
Skyggen.
"Laget av aske fra Steinbukks ofre
- Var Skyggen udødelig og usårlig -
- og ubarmhjertig som sin herre.
Hans fingre og selv hans ånde brakte død -
- så raskt som en jakthund på sporet."
"Han kommer kun når Steinbukk tilkaller han -
- stiger opp fra jorden som et anonymt og fyrig udyr.
- Nei. Slutt å les. Slutt. - Ivrig jeg er på å fortære mitt neste offer."
Stopp lesingen, Maggie.
Maggie, stopp!
Nydelig.
Spis!
Mor!
Skygge!
- Skygge! - Toto! Flink gutt.
Mor!
Spis!
"Men en stjerneklar natt, hørte Skyggen en annen stemme.
Stemmen fra en pike, og da hun sa hans navn husket han."
Ta boken!
"Han mintes alle dem fra hvis aske han var laget.
All deres smerte og all deres sorg.
Skyggen husket, at han var fast besluttet på å ta hevn.
Hevne seg på dem, hvis grusomhet var årsaken til all denne ulykke."
- Stopp henne. - "Skyggen gikk hen til sin mester -
- og rakte ut etter ham med askehender."
Det er ikke riktig! Få det vekk!
Det er ikke fra boken Det er ikke de riktige ordene.
Stopp henne. Stopp henne i å lese!
- Stopp henne! Maggie, pass på!
Mo!
- Gi henne den! - Gi henne den tilbake!
Hvilken herlig overraskelse.
Sølvtunge, Du kommer akkurat til rett tid for mat!
Nei!
Ikke mitt slott!
Angrip!
- Slipp meg! - Flytt deg fra meg!
Resa.
Nei! Slipp meg!
Hva? Nei!
Tror du disse avvikerne kan beseire meg?
Gå! Fortær henne!
- Du skal forbi meg først - Pass på, Mo!
Bare les videre!
Hva? Fortsett å les!
Jeg kan ikke, det er ikke flere sider.
Så skriv.
Kom igjen, Maggie!
Du kan gjøre det!
Skyggen gikk vekk fra de uskyldige.
Kom igjen Maggie.
"Skyggen gikk vekk fra de uskyldige
Og tilbake til sin onde mester Som hadde kontrollert ham i alle de år.
Skyggen rakte ut etter han med askehender.
Og imens begynte Steinbukk å smuldre og falme som en side i en bok -
- bli gjennomsiktig og tynn som et stykke papir."
Du får ikke lov!
Far!
"Steinbukks blekk-sorte sjel fyltes med redsel -
- da han så enden var nær.
Og det samme gjorde alle sjelene som var i Skyggens blikk -
- som hadde lovet troskap i Steinbukks navn
Også som aske i vinden fløy de av sted."
Stopp! Hjelp!
Nei!
"Mens det forferdelige monstret ble nedbrutt og forsvant."
Det er Maggie. Hun leser.
De fyker tilbake til deres bøker Jeg kommer til å miste sjansen!
Jeg vil ikke tilbake i min stinkende bok.
"De som var holdt tilbake mot deres vilje kom tilbake igjen -
- og ble satt fri. De ble sendt tilbake hvor de kom fra"
Mo. Mo!
Toto?
Maggie!
Vær snill og sett meg fri.
"Og den gamle skaper fikk endelig sitt ønske oppfylt -
- å forsvinne inn i den verdenen han kun hadde drømt om.
Og endelig: Etter hva som virket som en evighet av ønskedrømmer -
- fikk den lille piken sin største drøm oppfylt.
Og da moren visste hun fikk datteren igjen, og mannen som hun elsket -
Maggie.
- Løp de for å omfavne deres eneste...
Skatt, jeg har savnet deg
Hva skjedde?
Jeg gikk glipp av det.
Jeg gikk glipp av det, de er alle vekke.
Jeg kom for sent til, å kunne komme hjem.
Han vil aldri lese meg tilbake nå.
Han sa, han ville prøve. Når han hadde fått sin kone tilbake.
Det vil han ikke. Han vil ikke risikere å miste henne igjen.
Og jeg vil ikke tvinge ham.
Slutt, Elinor, det er så fjollete å gråte over lykkelige slutter.
Kom her.
Støvfinger.
Støvfinger?
La oss gå. Kom igjen, vi må gå.
- La oss løpe, kom igjen, Maggie. - Maggie, raskt, kom igjen.
Boken er vekke.
- Vi har ikke bruk for den. - Nydelig, nå kommer jeg til å ha mareritt i ukevis.
- Kom igjen. - Kom igjen.
Er du ok?
Ville du gå uten meg?
Åh, nei.
- Du får det bedre med dem. - Hvis du reiser -
- burde du vel ha denne her med deg.
Stjal du den?
Jeg lærte fra den beste. Jeg tenkte vi kunne finne en.
En annen leser som kan sende deg tilbake.
Hva med piken?
Du liker henne, ikke sant? Blir du med, ser du henne aldri igjen.
Jeg stjal bilder fra Sølvtunges lomme.
Hvis vi skal avsted sammen -
- kan du like så godt være til nytte.
Vi har en lang vei foran oss.
Støvfinger.
Støvfinger!
Jeg lovde det.
Det er din tur nu.
Flott.
Er du sikker på at du vil dette? Du husker jo slutten på boken.
Som jeg sa til forfatteren han kontrollerer meg ikke.
Min skjebne, er i mine egne hender.
Hell og lykke.
Ta det ikke som en fornærmelse men kom ikke tilbake, ok?
Gjør det.
Der var gått mange år -
- siden Støvfinger hadde kikket på de rullende engene og den gamle møllen.
Men det var flottere en han kunne huske
Sommerfuglene fløy over gresset
Han er tilbake.
Der hvor han vil være.
Hva med deg?
Jeg kan ikke følge han.
Fordi han har etterlatt Gwin, vil hans historie være annerledes.
Han vil ikke dø.
Du kan bli hos oss.
Det var mors ide.
Beklager, skulle jeg ikke ha sagt det?
Forvent ikke at jeg leser deg tilbake.
- Kan du lære meg å lese? - Ja.
Kanskje.
Jeg kan lære deg Dragens Åndedrag.
Roxanne!
SLUTT Tekstet av : RuBricK Split & Resync: Xenzai[NEF] + Retting og Stavekontroll